Hej, Layla.
Har du varit en duktig tjej?
Du är bara hungrig. Kom, tjejen.
Audrey, trist det med din pappa.
Jag lämnade kartonger och gav Layla mat.
Din favoritvärd
Ja, jag med.
GOD JUL PAPPA
Kom igen, Audrey, du klarar det...
Monstret mördar åtta på Hillridge-kliniken
Det här är dr Allens privata dagbok
Patienterna börjar prata om en närvaro på kliniken.
Något som de kan känna. Något som jag kan känna.
Något som jag inte vågar erkänna att jag har känt förut.
Jag försöker vifta bort monstrets existens som mörkret i oss själva.
Men jag måste ändå fråga:
Gör det honom mindre verklig?
Layla, nej. Vi ska sova nu.
Layla?
Layla, är du okej?
Vad är det, tjejen? Gjorde du illa dig?
WOLFBRIDGE UNIVERSITY NORRA KALIFORNIEN
Hej igen. Du lyssnar på "Headspace" på Wolfbridge Universitys radio.
Jag är Sarah Morris. Hos mig har jag dr Roger Kane-
- som är klinisk psykiater och chef för psykologiska institutionen.
Liam har ringt. Liam, hur kan vi hjälpa dig?
- Jag har en fråga till Sarah. - Fråga på, Liam.
Jag lyssnar på dig varenda kväll. Du har jättesexig röst.
- Vad var det du ville fråga? - Får jag bjuda ut dig, Sarah?
Ledsen, min kille är förstående, men inte så förstående.
Då är väl en avsugning helt uteslutet?
Inte nödvändigtvis. Böj dig fram, gapa stort och gör så gott du kan.
Nästa samtal är från Eric. - Eric, hur mår du?
Bra, antar jag. Nej, inte så bra.
Min tjej gjorde slut med mig och jag har svårt att hantera det.
- Du tyckte visst bra om henne. - Ja, det gör jag fortfarande.
Allt var mitt fel. Jag är förstaårs- kursare och har rätt lite kompisar.
Jag behövde väl nån att prata med.
Det är därför vi är här, Eric.
Är du kvar?
Jag gör en ultimat "göra slut" -cd.
En "gråt i ölen-kvinnor är bara tokiga och manipulativa subbor"-cd.
Till han den siste som ringde?
Jag bad Brandon ta hans adress.
Jag vet. Han verkade så ledsen.
Han lastade sig själv för allt och jag vet hur det känns.
Jag är stolt över dig. Det du övervunnit i år-
-gör dig till en suverän psykiater.
Du vet väl varför en psykiater-
- inte bör gå med en hjärta/smärta-cd till en patient med krossat hjärta?
- Tur att jag inte är psykiater än. - Jag menar allvar.
Underskatta aldrig dina ords och handlingars inverkan på andra.
- Okej. - Vi ses.
Tack.
Det här är typ mammarattar, va?
- Hej, gullet. - Rör inte mina tuttar!
De tillhör Alpha Sigma Theta.
Jag spetsade poesitentan i morse.
Poesi?
Enligt min lärare är jag nästa stora rockpoet.
- Min egen Jim Morrison. - Vem?
- Vad har du där, Lukas? - Det ser ut som.,..
Jag vete fan. Grillad skit med bröd?
Folk får betalt för att göra det. Jag skulle blivit kock.
Du är grym på att suga bong och lira dataspel, så håll dig till det.
- Pratade du med din pappa om lovet? - Ja.
- Jag fick följa med dig hem. - Min familj kommer att älska dig.
Har nån hört nåt från Audrey?
Jag ringde hennes mobil.
Morden är en jättenyhet. Tänk att hennes pappa var så känd.
Han har haft artiklar i alla stora psykologitidskrifter.
- Jag kanske ska ringa henne igen. - Hon vill kanske inte prata om det.
Jag är bara orolig för henne.
Jeremy, lite C-vitamin? Den där är min!
Jag ser så löjlig ut med bara en.
- Morsning! - Hej då, Ben.
- Jag ska aldrig duscha igen. - Duschade du i bikini?
Vissa pervoföreningar får nollorna att sätta upp webcams i tjejduschen.
- Ja... - Det är en myt.
En tjej i min teatergrupp sa-
- att det hände hennes kompis på ett annat studenthem.
Hörsägen. Det är inte sant.
Jag tar inga risker. Jag hamnar inte på nätet som sist.
Din pappa ringde igen.
Ja, jag hörde det.
Han tror att du kommer hem på lovet.
Jag ringer honom så fort uppsatsen är klar.
- Hur går det? - Otroligt långsamt.
Jag får sitta uppe hela natten.
Okej, i så fall...
Jag går till Jeremys rum.
- Ses vi i morgon? - Ha lite sex för mig.
- Det vet du att jag har. - Det är så himla orättvist! Hej då.
Lindsey?
Audrey?
Vad är det som händer?
Herregud. Är du okej?
- Han försöker mörda mig. - Vem försöker mörda dig?
Monstret.
Han mördade pappa och försöker nu mörda mig.
Jag visste inte vart jag skulle gå.
Audrey, monstret mördade inte din pappa.
Det gjorde han. Jag har sett honom.
Han är överallt.
Jag trodde att jag kom undan, men han följer mig överallt.
Sarah, jag vill inte dö.
Du ska inte dö.
Kom här.
Jag hjälper dig genom det. Jag lovar.
Du sover här i natt. Okej?
Det spelar ingen roll var jag sover.
Han hittar mig ändå.
Vart ska du?
Jag ska bara ta lite vatten.
Det går fort. Försök somna om.
Jag kommer strax.
Är du här?
Snälla nån, öppna dörren!
Öppna!
Audrey, vad har hänt?
Vi måste sticka - nu.
Han är här.
Det är okej. Det är ingen här. Titta.
- Allt kommer att bli bra. - Sluta säga det, Sarah.
- Det blir inte alls bra! - Vänta, Audrey.
- Vänta! - Han försökte ta mig!
- Audrey, vad hände? - Ingenting. Gå härifrån.
Snälla, öppna och prata med mig.
- Ben. Är David här? - Hej, god morgon.
- Du skar av honom tungan till slut? - Ja.
Han får bara prata med sina bröder i dag.
Så studentföreningarna bidrar alltså till samhällsnyttan.
Hej då.
- Du ser stressad ut. - Audrey är tillbaka.
Hon tror att monstret mördade hennes pappa.
Nu tror hon att han ska mörda henne. Ser du till henne? Jag hinner inte.
- Visst. - Tack. Jag måste gå, jag är sen.
- Är du okej? - Ja då.
Jag lovar.
ANONYM LINJE 2
Vi är klara för nästa lyssnare. Du pratar med Sarah och dr Kane.
Har du en fråga?
Hej.
- Jag är förföljd. - Det är Audrey.
Han lämnar mig inte ifred. Vad ska jag göra? Han följer mig överallt.
Är han en vän, en pojkvän?
Vi måste veta nåt om problemet för att kunna hjälpa dig.
- Ni hade ändå inte trott mig. - Varför inte det?
- För ni tror inte på monstret. - Vad menar du med "monstret"?
Han mördade min pappa och de där andra.
Jag står på tur.
Din pappa dog på Hillridge-kliniken. Jag beklagar, du måste lida svårt.
Jag vet att ni inte tror mig.
Men det kommer ni att göra.
När jag är död vet ni att jag hade rätt.
Skicka vakter till Hammonds Hall. - Vilket rum?
403. Hon heter Audrey Allen.
Säg att hon kan vara suicid.
Hallå?
Först reder vi ut några saker.
Din pappa mördades av en man som trodde att han var monstret.
Nej! Nej, det var han.
Jag sa det till Sarah, men hon vägrade lyssna.
Jag hade inte heller trott mig, men det är sant. Han finns.
- Jag vet inte vad jag ska göra. - Monstret är en myt.
Som en sjuk man skyllde på när han mördade din pappa.
Men lik förbaskat en myt.
Jag hittade min pappas dagbok.
Han visste att monstret fanns.
Han visste att han skulle dö.
Pappa försökte hjälpa dem innan de...
Är du där?
Är du där? Hallå?
Ja. Jag är kvar.
Hallå, är du där? Hallå?
- Sarah, vad händer? - Nån försökte strypa Audrey.
Herrejesus.
Stanna här. Jag ringer polisen.
Är du säker på att du klarar dig?
Om vi behöver veta mer så ringer vi.
Berättade du för dem vad du såg?
Sarah, är du okej? Vad hände?
Jag hörde nån säga att Audrey...
Att hon... Det är inte sant, va?
Hon hängde sig i ett skärp.
Jag tror jag börjar bli sjuk igen.
Du känns helt okej.
Nej, sjuk som jag var i fjol.
Jag såg nåt i Audreys rum. Nåt som egentligen inte var där.
Vad såg du?
- Om du inte vill prata om det... - Jag såg nån strypa Audrey.
Vem var det?
Jag vet inte.
Sarah, du var chockad. Du såg en av dina bästa vänner dö.
- Det är antagligen... - Precis så dog min mamma.
Tänk om det utlöste nånting. Nåt jag trodde inte fanns kvar.
Nej. Sarah, lyssna på mig.
Efter vad du gick igenom i kväll-
- kunde du ha sagt att du såg en hjord rosa elefanter i Audreys rum.
Jag hade ändå tyckt att du var den psykiskt friskaste tjej jag känner.
Hallå?
Hej.
Katie... Förlåt, jag är nog lite hispig i dag.
Det är vi alla. De bad mig packa ner Audreys saker.
- Redan? - Studenthemmen stängs om två dygn.
- Ni stod varann rätt nära, va? - Ja, det gjorde vi.
Vart ska jag skicka hennes saker? Enda adressen var pappans.
Han var allt hon hade kvar.
Monstret mördar åtta på Hillridge-kliniken
Om det finns nåt du vill behålla...
Ja, det tror jag att det finns.
Tack, Katie.
- Han är inte här. - Var är han?
Läsgrupp.
Sarah, jag beklagar din kompis död. Vi hörde hennes samtal på radio.
Läskigt som fan. Om det är nåt jag kan göra...
- Säg till David att jag var här. - Visst.
Jag kan inte sluta tänka på det.
Hon sa att nån ströp henne.
- Hon var förvirrad. - Jo, men det är skitläskigt.
Hjälper jag dig packa dina kläder eller är det jag som packar?
Kom in!
Ta det lugnt. Jag blev hög av att gå i korridoren.
- Är allt okej? - Jag hittade nåt i Audreys rum.
Hennes pappas privata dagbok. Audreys pappa trodde på monstret.
Som en manifestation av vår rädsla.
- Var han inte ansedd psykolog? - Han berättade aldrig om det här.
- Han ville inte skada sina patienter. - Snarare sin karriär.
Han trodde att de såg monstret för att de trodde på honom.
När du sa att Audrey blev strypt, vem trodde du...
- Du trodde väl inte... - Vi byter samtalsämne. Okej?
Otroligt att tokfarsan var psykolog.
Det är skumt. Hans teorier var sjuka, men han skriver inte som en tokdåre.
Han formulerar tankarna bra.
Om du tror på det som står i dagboken-
-är du lika galen som han.
- Det var inte det jag sa. - Förlåt, jag menade bara...
Det är lugnt.
Ni har nästan packat klart. Jag borde nog också komma igång.
- Stanna en stund. - Nej, det är lugnt. Vi ses sen.
- Hallå? Jorden anropar Kapten Koma. - Det blev fel när jag sa det.
Du har ett nytt meddelande.
Sarah, det är pappa. Du har säkert fullt upp med tentorna.
Jag undrar när du tänker komma hem.
Vi har inte setts sen begravningen.
Jag längtar efter att få träffa dig. Hej då, gumman.
För att radera meddelandet, tryck 7.
Jäklar!
- Vad har hänt? - Jag slogs med rullgardinen.
- Klådde du upp den? - Nej, tvärtom.
- Det är lugnt. - Tack.
- Jag trodde att ni packade. - Ja, jag packade.
Nu tar vi en paus och du följer med oss och käkar.
Jag mår dåligt och ska lägga mig.
- Det går inte sista tentaveckan. - Jag sov inte så bra i natt.
Kom igen. Det gör dig gott att komma härifrån.
Gå ni. Allvar.
- Kom. - Okej. Ses vi sen?
Okej, ha så kul.
Tändare? Ja.
Bong? Ja.
Då tänder vi.
Jävlar!
Jävlar. Jag måste sluta röka.
Jag måste sluta röka.
Jag måste in på drogklinik. Jag måste göra nåt, jag måste...
Hallå?
Vad fan händer?
Lukas, svara.
Vad har hänt med dig?
- Hej, Sarah. Vad har hänt? - Jag tror att Lukas är skadad.
- Hur blev han skadad? - Jag såg honom blöda i köket.
- Han hade glas i munnen. - Hade han verkligen glas i munnen?
- Allt var anorlunda. - Hur då, annorlunda?
- Vad gör ni? - Har ni sett Lukas?
- Nej. Vi har varit och käkat. - Kan vi se om han är i ert rum?
Visst. Kom.
- Han är inte här. - Han pluggar säkert nånstans.
- Eller röker på. - Varför så orolig för Lukas?
Jag såg honom i köket, blodig, med glas vällande ur munnen.
- Var det Lukas? - Ja.
- Jag ringer hans mobil. - Sa han nåt om vad som hänt?
Nej, han kunde inte prata. Sen slet nån tag i mig...
- Vem slet tag i dig? - Lukas, det är Jeremy.
Ring mig när du hör det här.
- Röstbrevlådan. - Vem slet tag i dig?
Han som jag såg i Audreys rum.
Du menar...
Monstret?
Jag vet hur det låter, men...
Det låter som om du har haft en otäck jävla mardröm.
Jag har drömt så. Det är läskigt verkligt.
- Det här var annorlunda. - Du är säkert bara utmattad.
Du ser allt klarare i morgon.
Ja, kanske det.
Sarah, vänta.
- Jag sover hos henne i natt. - Ja, bra idé.
Säger du till mig om Lukas hör av sig?
Hej då.
Jag har bara en logisk förklaring.
- Det händer igen. - Vad menar du?
Att jag ser saker som inte finns.
Det vore kanske inte så dumt om du åkte hem på lovet.
Det handlar inte om var jag är på lovet.
Okej, hör på...
Jag vet, det har varit skitjobbiga jävla 24 timmar.
Men det är allt det betyder. Om två dar lämnar du allt som hänt.
- Och kan koppla av. - Jag vet.
Oroa dig inte för det här. Du klarar dig fint, det vet jag.
Hallå?
Är det nån där?
Lukas... Är det du? Vart fan ska du? Lukas?
Vad fan? Lukas!
Jävlar!
Vad fan?
Vad...
Vad fan?
Herregud.
Hjälp!
Det är det värsta ljudet i världen.
INGA MEDDELANDEN
Lindsey, var är din mobil?
Jeremy ringde aldrig.
Betyder det att Lukas inte hörde av sig?
Eller så gjorde han det för sent.
Hej, det är jag. Säg nånting.
Alla hanterar stress olika.
- Vissa förlorar intresse för sex... - Inte min kille.
Han säger att det är enda sättet för honom att koppla av.
Om det påverkar dina studier så måste du säga...
Om han inte förstår då? - Sarah, vad tycker du att jag ska göra?
Hallå?
Var öppen och ärlig mot din kille. Och om han inte förstår din oro-
-så har ni ett mycket större problem.
Det var det jag var rädd för. Okej, tack för rådet.
Det är vårt jobb. - Va, Sarah?
Just det. Tentaveckan är jobbig, så vi har extraprogram i veckan.
Tack för att ni lyssnade. Vi fortsätter strax.
- Förlåt. - Det är okej. Det är lugnt.
- Vill du ta en paus? - Ja.
- De är här nånstans. - Jag vet.
Kan du titta till dem, Lindsey? Jag börjar bli lite orolig.
- Klart jag kan. - Tack.
Jag måste lägga på, jag ringer sen.
Förlåt. Jag har varit förvirrad.
Några av mina vänner är försvunna.
- Och jag har sett saker igen. - Vad då för saker?
När Audrey dog såg jag monstret för första gången.
Det handlar inte monstret, utan om...
Att Audrey dog som min mamma.
Det handlar om din skuld. Det har alltid handlat om skuld.
Du klandrar dig själv för att du inte räddade din mamma.
Klandrar jag mig själv för Audrey?
Jag tror att många skuldkänslor bubblade upp till ytan. Vad tror du?
Jag önskar att jag hade tagit Audrey på allvar.
Genom att tro på monstret? Bekräfta hennes rädsla med din egen?
Du är inte rädd för monstret. Du är rädd för vad skulden kan göra.
Skuld som du inte har bearbetat än.
Så jag blir galen för att jag är rädd att bli galen?
Du är inte galen.
Annars finns monstret.
- Och jag vet inte vad som är värst. - Båda är samma rädsla.
När du väl tar itu med det kommer inget av det att skrämma dig mer.
Det här är löjligt.
Herregud.
Jag tror inte på dig.
Du finns inte.
Jag tror inte på dig. Du finns inte.
Jag tror inte på dig. Du finns fan inte!
Toppen... Du håller verkligen på att bli galen.
Herregud.
Jeremy?
Hjälp mig!
- Hjälp mig. - Vad ska jag göra?
Få ut mig.
Jag hämtar hjälp och sen får jag ut dig.
Lämna mig inte!
Sarah! Är du okej?
Kom här, kom här!
Är du okej? Kom här. Vad har hänt?
- Hur hamnade jag... - Du låg under sängen och skrek.
- Jisses, Sarah, du blöder! - Det är inte mitt blod.
- Vems blod är det? - Jeremys.
- Hur... - Där slet han tag i mig.
Det betyder att han finns, David.
- Det betyder att monstret finns. - Nej. Kom här.
- Läget? - Hej.
Ser du, Sarah? Inget blod. Det hände inte på riktigt.
Inga lik.
Men jag kände igen deras ansikten. Det är de som bor här.
Det var monstret. Jag hörde det på radio.
Det står att hon tog livet av sig.
Och Jeremy och Lukas är försvunna.
- Hörde du vad de sa? - Ja.
Alla lyssnar på ditt radioprogram.
Folk börjar säkert prata, men det betyder inte...
- Är du okej? - Nån där uppe tittade på mig.
- Jag ser inget. - Det var nåt där uppe.
Fattar du inte vad som händer? Alla börjar tro.
Patienterna på Hillridge började tro på det och dog.
Det händer inte här, för alla åker i morgon.
Studenthemmen stängs i morgon klockan tolv.
Resväskorna i hela korridoren... Det händer i morgon när alla åker.
Sarah... jag tror...
Du kanske ska vara med din pappa på vinterlovet.
- Menar du allvar? - Ja.
Han ringde och sa att ni inte hade pratat på flera månader.
- Varför ljög du för mig? - Förlåt, jag skulle säga till honom.
- Ska jag inte följa med dig hem? - Du får inte använda mig som ursäkt.
Du har inte varit hemma sen din mamma dog.
- Det vore kanske bra för dig. - Bra för mig? Vad betyder det?
- Det är äckligt. - Ben, läget?
Då kör vi.
Jag menar bara att det är okej om du inte kommit över det helt.
Bara du försöker bearbeta det.
Är det en ritning över tjejduschen?
Ska du sätta upp en webcam i tjejduschen för din förening?
- Det är så taskigt. - Annars blir jag inte full medlem.
Anar du vad jag gått igenom? Förödmjukelserna?
Jag ska aldrig gå igenom det igen.
En annan kille skulle göra det, men han kom aldrig tillbaka.
Jag ger dig 50 dollar om du gör det.
- Du skojar väl? - Nej.
Du kan gå in i duschen. Jag måste krypa i fläkttrummorna.
- Jag tycker det är dumt. - Därför ska du göra det.
- Jag menar allvar. Jag såg... - Vad?
- Jag såg blod rinna därifrån. - Blod?
Jävlar. Handlar det om...
monstret? För alla i matsalen pratade om det.
- Alla pratar om det för att det är... - För att det är skitläskigt.
Nej, det är helt irrationellt.
- Jag försöker bara hjälpa dig. - Tack för hjälpen.
- Vart ska du? - Jag håller ju på att bli galen.
Jag har skitdåligt samvete.
Patienterna börjar prata om en närvaro på kliniken.
Något som de kan känna. Något som jag kan känna.
Något som jag inte vågar erkänna att jag har känt förut.
Jag fortsätter vifta bort monstrets existens som mörkret i oss själva.
Men jag måste ändå fråga:
Gör det honom mindre verklig?
Moderna myters sociologi av Matthew Schoeneveld
Kom igen, nu hittar vi tjejerna.
Du missade beteendegenetik-tentan.
Dr Kane, förlåt mig. Jag hade nåt viktigt att göra.
Viktigare än att klara min kurs?
"Moderna myters sociologi"?
- Funderar du på att byta huvudämne? - Artikeln låg i dr Allens bok.
Han försökte stoppa monstret.
Sarah, monstret finns inte. Han är en myt.
Enligt artikeln lever och dör en myt med sin sociala relevans.
En myt är en påhittad historia, inget levande väsen. Du inser det?
Sarah, låt höra. Varför skapar vi myter?
- Ur ett psykologiskt perspektiv? - Vi skapar myter som liknelser.
De hjälper oss att förstå vår värld.
Okej... Det här är det roligaste som jag har haft på åratal.
Vad säger det om monstret?
Att vi försöker definiera ondskan genom att ge den ansikte och namn.
Så länge det finns ondska i världen förblir monstret socialt relevant.
Det står att myten överlever för att återberättaren tror på den.
Du lyfter det ur sitt sammanhang.
Hillridge-morden gör myten sann.
Det är som om myten lever sitt eget liv.
Hej, hjärtat.
Vad vill du? Ja, just det.
Låt mig presentera er... för min enögde vän.
Hörde ni nåt?
Där uppe. Vad läskigt. Vad är det?
En Tim Jensen skyllde sina mord på "monstret".
- Vad har det med det här att göra? - Det är två versioner av samma myt.
När nån återberättar en myt ändrar de den för att passa samhällets behov.
- En myt kan inte ändra sig själv. - Den här kan.
För vissa är monstret Tim Jensen, för andra är han Henry Porter.
Men det är ursprungsmyten som blir starkare varje gång den återföds.
Du missade min tenta för att stoppa en myt från att hålla liv i sig?
Du förstår varför det oroar mig?
- Jag börjar få ont om tid. - Vänta, Sarah.
Vad i...
Blod.
Så varje gång nån tror på historien blir monstret starkare?
Det håller liv i myten och i honom.
Det händer snart. I det här huset.
Myten håller på att återfödas.
- Vad har jag missat? - Har du sett Jeremy eller Lukas?
- Nej. jag har letat överallt. - Du ser, det händer.
- Jeremy tentade i dag. De firar nog. - Utan att ringa dig?
Han ska få sitt straff.
Men jag tror inte han har mördats av en mytologisk varelse.
Hur länge har Jeremy dröjt förut innan han ringt dig? En timme?
Sarah, du är min bästa vän och jag älskar dig.
Men om du tror att alla här ska dö, varför sticker inte du?
Jag kan inte göra det. Jag kan inte fly och låta alla...
Jag måste få ut dem härifrån.
Det är löjligt. Du får aldrig ett helt studenthem att sticka.
Det här är DJ Def Jeff. Ni lyssnar på universitetsradion.
Jag håller er sällskap hela kvällen och håller liv i er. Så alla vakna...
Lyssna på det här.
Vad i helvete?
Hej. Du ska inte vara här i kväll. Vad gör du?
Hör upp, alla som bor på Hammonds Hall.
Detta är Sarah Morris med ett viktigt meddelande.
Jävlar.
Campusvakten ber alla studenter att genast utrymma Hammonds Hall.
Ta era saker och sov hos kompisar som inte bor på Hammonds Hall.
Alla studenter på Hammonds Hall måste genast lämna huset.
Ta med era saker.
Flera studenter har försvunnit. Det är farligt att...
Du lyssnar på universitetsradion. Nu fortsätter DJ Def Jeff.
- Vad fan gör du? - Jag ringer vakten.
De har inte meddelat nåt sånt.
Sarah Morris? Är du Sarah Morris?
Ja. Jag kan förklara allt.
- Det finns en bok i mitt rum... - Backa undan!
- Vart för ni henne? - Gå till ditt studenthem.
- Nej, gå inte dit. - In i bilen.
Backa undan.
David, gå inte dit.
- Hej, David. Är Sarah hos dig? - Nej, de körde henne till vakten.
- Varför? - En lång historia.
- Är hon okej? - Ja, men jag får inte träffa henne.
- Har du hört av Jeremy? - Nej, inte Lukas heller.
Jag...
- Jag börjar undra om... - Vad?
Sarah hade kanske rätt. Jag packar och sticker härifrån.
- Försök att inte oroa dig. - Okej. Håll mig underrättad. Hej.
Hjälp!
Snälla nån, hjälp mig! Hjälp!
Är det verkligen nödvändigt? Lite extremt att hålla henne inlåst.
Hon påstår att alla i studenthemmet ska dö.
Dr Kane!
Vänta lite.
- Vad gör du här? - Du har spridit panik i onödan.
Jeremy och Lukas är döda. Jag såg dem.
Det var blod i hela korridoren.
Du återfaller till din mammas död. Du måste släppa det.
- Det är inte ditt fel. - Det vet jag.
Det har inget med mammas död att göra.
Jag vet att nåt hemskt ska hända.
Varför har ingen annan sett blodet?
För att du inbillar dig det.
- Vakten. - Jag har hittat en död tjej i...
- Det är blod överallt! - Lugn! Var ringer du ifrån?
- Tvättstugan på Hammonds Hall. - Stanna där.
Jag ringer polisen och kommer sen dit direkt.
En död student har hittats på Hammonds Hall. Jag måste dit. Kom.
Det är okej, jag tar hand om henne.
- Jag sa sanningen. Det är han. - Det är inte det det betyder.
Du kan inte tro att det var en slump.
Om vi inte gör nåt kommer de att hitta fler lik på studenthemmet.
Du måste tro mig.
Herregud. Du tror mig.
Det där är inte vad du tror.
Vänta. Dr Kane, gå inte in dit.
Ser du? Absolut inget att oroa sig för.
Dr Kane!
Sarah, ta nycklarna.
Där, på skrivbordet.
Gud! Jag vet inte vilken det är.
Prova en i taget. Skynda dig.
Skynda dig, Sarah.
Jag är ledsen. Det var inte meningen att du...
Han utnyttjade mig.
- Sarah. - Jag förstår nu. Allt är mitt fel.
Var är du?
Han ville att jag skulle se Audrey dö och berätta det. Han utnyttjade mig.
Så att alla skulle tro på honom.
Sarah, du hade rätt om allt. Förlåt. Vart ska jag komma med boken?
- Var är du? - I ditt rum.
Är du kvar på studenthemmet? David, du måste sticka därifrån.
David, du måste ut därifrån nu!
Jag skojar inte. Nån gömde sig under min säng.
David, vad är det?
Säg nåt. Kom, vi går.
Vi sticker härifrån.
Du hade rätt.
Monstret finns.
Herregud!
Sarah, vad händer?
Vad fan har hänt här?
Sarah, säg till dem att monstret finns.
Det var jag. Jag mördade honom.
Jag mördade dem alla. Monstret finns inte. Det var jag.
Börja utrymma huset.
Okej, alla ut härifrån! Sätt fart nu!
Lägg händerna på ryggen.
Nu går vi.
Hur gjorde du det? Hur styckade du din kille så där?
Du vill väl inte att vi ska tro att du slet honom i stycken?
Det var jag. Jag gjorde det.
Vi måste ut härifrån.
Young här. Hissen har fastnat mellan plan 1 och 2. Skicka hjälp.
Repetera, Young. Du hörs inte.
- Vi måste ut med en gång. - Lugn, de får ut oss.
Young här. Skicka hjälp. Hissen har fastnat mellan plan 1 och 2.
Det här är DJ Def Jeff, universitetsradions röst.
Jag hoppas alla förstårskursare-
- överlevde den första veckans undervisning. Nu kör vi!
Universitetsradion suger.
Jennifer, hörde du vad jag sa?
- Jag försöker plugga. - Ingen pluggar första veckan.
Du är galen.
Det var tjejen som bodde här förut.
Vad yrar du om?
Tjejen som trodde att monstret mördade alla.
Husförmannen sa att hon bodde här.
- Du snackar så mycket skit. - Det är allvar.
- Allt hände i vårt hus. - Allvar?
De bytte namn på det så att ingen skulle vara rädd för att bo här.
För vem vill bo i ett hus där de hittade lik i fläkttrummorna?
- Vad är det? Är du rädd? - Jag är irriterad.
Jag går till biblioteket. Där det är tyst.
Jag skojade bara. Jag ska vara tyst.
- Vi ses i morgon. - Jag lovar att vara tyst.
- Du vill inte vara ensam här, va? - Var inte löjlig.
Du, Amy...
Låt inte monstret ta dig.
Eller hur...
Du ångrade dig, va?
För rädd för att gå till biblioteket själv?
Ha-ha, Jennier, du är skitrolig.
Vänta. Det är inte Jennifer.
Vem kan det vara?
Åh nej... Är det monstret?
Okej, jag erkänner. Jag är rädd. Okej?
Subrip: TomTen
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2010
ANSVARIG UTGIVARE: PIA GRÜNLER